Kanskje hvis vi...
Nei.
- Hvorfor spør vi ikke skrømtet? - Nei.
Mye av denne nye nanittkodingen er basert på hans kalkuleringer, så kanskje...
A: Han vil ikke hjelpe oss. B: Vi trenger ikke hjelp fra ham.
Og C: Kan noen hente litt kaffe til meg?
Du har stirret på den tavla uten å snakke nå i tre timer.
Jeg skjønner det snart.
Bare send henne en e-post.
Unnskyld meg?
Rodney, vi sitter fast.
Vi har sittet fast i ti timer.
- Bare be henne om hjelp. Vær så snill? - Jeg sitter ikke fast.
Sist gang vi traff en slik hindring, hjalp hun oss.
Det var noe helt annet.
Jeg kan ikke vente på at du får en åpenbaring.
Jeg mister livsgnisten her.
Jeg burde kanskje jobbe med viktigere ting.
Jeg bryr meg ikke om hvordan du overbeviser deg selv.
- Ferdig! - Ferdig?
Bare én stor kake?
- Ja. - Vil du ikke bruke formene?
- Nei, jeg vil bare ha en stor. - Greit.
Å.
Du bør kanskje gjøre deigen litt flatere.
Nei.
Du vil altså bare ha ett kakefjell?
- Ja. - Greit.
- Noe bra? - Det er fra broren min.
Han sitter fast igjen. Gjør det noe om jeg...
Nei, jeg ordner dette. Vil du hjelpe meg med min?
- Greit. - Greit.
Jeg trenger mye mel.
- Hva med flere sjokoladebiter? - Ikke hele skålen.
Nei, det blir for mange.
Får du ikke sove?
Jeg trodde jeg hørte noe.
Madison?
Jeg vet ikke.
Jeg skal sjekke det.
Hun har nok bare sneket seg ned etter mer kake.
Det er faktisk ingen dum idé.
Du blir med oss.
CHEYENNE MOUNTAIN-KOMPLEKSET
Mine herrer, jeg er agent Barrett. Jeg jobber for NID.
Mr. Woolsey har bedt meg hjelpe dere.
Dumt vi ikke kunne møtes under bedre omstendigheter.
Har kidnapperne prøvd å kontakte oss?
- Nei, dessverre. - Ok. Jeg må til Vancouver.
Daedalus er i bane, så det blir en rask tur.
Har du fått noe mer informasjon?
lkke ennå. NID snakker med CSIS på bakken.
- De venter oss. - C-hva-for-noe?
Canadas sikkerhetsetterretningstjeneste. De er som vårt CIA.
"CSIS."
Er det det beste dere kan gjøre?
Vi skal være ute, så kanskje du skifter først.
Hva?
Jeg ser teit ut.
Det hjelper deg å passe inn litt.
Jeg vil skille meg ut uansett hva du kler meg i.
Det er et godt poeng.
Hei, se. Det er onkel Mer.
Hei.
Skal du si hei?
Hvor er mamma?
Hun...
Jeg sa jo det. Hun måtte reise bort litt,
men hun kommer snart tilbake, ok?
- Kan jeg... - Ja, vær så god.
Ok, vennen?
- Hvem gjorde dette? - Vi er ikke sikre,
men de beste folkene våre er på saken,
- alle ressurser... - Vet du,
da du kom tilbake i fjor,
ville hun nesten ikke dra tilbake med deg til Atlantis.
Jeg sa: " Dra, du må gjøre det. Du vil angre hvis du ikke gjør det."
- Jeg vet det. - Hun visste det var farlig,
men dere to er så konkurrerende.
- Hør her. Vi skal... - Dette er din feil, Rodney.
- Vent litt... - Hun ble kidnappet pga. deg.
Det vet vi ikke sikkert.
Ikke?
Virkelig? Tror du fire maskerte menn brøt seg inn her
for å stjele hennes hemmelige eplekakeoppskrift?
- Kanskje en sjalu nabo? - Ok, du er sint.
- Det har du all rett til. - Hvis noe skjer henne...
Kaleb.
Vi skal finne henne.
Bare få henne tilbake. Få henne hjem igjen.
Det skal jeg.
Kom igjen, Mad.
- Hvor skal vi? - Bare bort litt.
Jeg ba ham sjekke inn på hotell.
Det er ingen grunn til at de er her.
Greit, takk. Gi oss rommet, takk.
Hvor vil du begynne?
Jeannie og jeg korresponderte via e-post.
Hun...
- Jeg ba om en mening om noen ideer. - Om hva?
Før Sheppards skrømt dukket opp,
prøvde jeg å gjøre nanittprogrammet mitt perfekt.
Det du brukte for å redde Weir?
Ja, en bedre... En mer kompleks versjon av det, men ja.
Så snart vi fant ut at replikatorene angrep
menneskeverdener i hele galaksen,
begynte vi å fokusere på å ødelegge dem en gang for alle.
Og du sendte Jeannie programmet du jobbet på?
Ja, jeg bare... Jeg trengte et nytt par øyne.
Spørsmålet er hva det har med hennes bortføring å gjøre.
Ja. Kanskje Stiftelsen eller en annen organisasjon på jorda
trengte info om meg eller programmet,
men uansett kom e-posten og bortføringen
for tett til at de ikke henger sammen.
Det høres ut som et bra sted å begynne.
- Har noen rørt PC-en hennes? - Nei. Jeg sa
at du ville se på den først. Ingen har rørt den.
Jeg må ta den fra hverandre.
Dette vil ta tid. Vil dere dra tilbake til hotellet?
- Jeg ringer hvis jeg finner noe. - Nei, vi blir.
Jeg mener det. Det kan ta ti til tolv timer.
Det er ikke noe dere kan gjøre her.
Dra tilbake til hotellet. Jeg ringer hvis jeg finner noe.
Her.
Nei. Vent, vær så snill.
Det er greit.
Får jeg?
Hvem er du?
Jeg heter Henry Wallace.
Jeg beklager at jeg har...
Du må gjøre en jobb for meg.
Hallo?
Noen overvåket min søsters PC.
Jeg har knekt trojaneren deres. Jeg har en adresse.
Barrett og jeg er på vei nå.
Jeg trodde du sa det ville ta ti timer?
Selv jeg undervurderer hvor smart jeg er av og til.
Greit, bli i huset, så drar vi alle sammen.
For sent, vi er nesten framme.
Jeg gir deg adressen. Du kan møte oss.
Hva er den?
Dette ser ut som stedet.
Bør vi ikke vente på Sheppard og Ronon?
Ok. Gå tilbake.
Ok, det fungerer også.
Du har vel ikke tilfeldigvis en til av dem?
Jo, jeg har en hagle i bilen.
Går det bra? Hva pokker skjedde?
To menn, de må ha fulgt etter oss.
- McKay! - Han er ikke her. De tok ham.
Meredith?
- Jeannie. Gudskjelov at du lever. - Hva gjør du her?
Jeg kom tilbake da jeg hørte du var kidnappet.
Har du sett Madison eller Kaleb?
De er litt sjokkert, men har det bra.
Jeg har satt vakter på dem, så ikke vær redd.
Så hvordan...
Jeg ble tatt da jeg prøvde å finne kidnapperne dine.
Flott. Det er flotte greier. Først får du meg fanget, så...
Fikk jeg deg fanget? Hvordan kom du på det?
Kutt ut. De overvåket PC-en, ikke sant?
- Hva så? - Ville jeg vært her
om du ikke hadde sendt e-postene?
- Muligens. - Meredith.
Hva er dette? Et laboratorium?
Jøss, flott detektivarbeid, frøken Detektiv.
- Hvor i huleste er vi? - Aner ikke. De satte meg på et fly.
Ja, meg også. Aner du hvem som står bak?
Dr. McKay.
Jeg har hørt mye om deg. Hyggelig å treffe deg.
Jeg tenkte du ville dukke opp hvis søsteren din forsvant.
Vi kunne ikke regne med det, men det er en stor bonus.
Bonus?
Jeg aner ikke hvem du er,
men du har gjort en stor feil ved å føre meg hit.
Jeg foreslår du lar oss gå nå,
ellers kommer hundre marinesoldater
og sparker inn døra i løpet av to minutter.
Det er jeg temmelig sikker på at de ikke gjør.
Radiosenderen under huden din er deaktivert.
Hvem er du?
Jeg skulle ha begynt med det.
Jeg heter Henry Wallace.
- Jeg er direktør for... - DMT. Flott.
- Så du vet hvem jeg er. - Jeg kjenner til arbeidet ditt.
- Hva er DMT? - Devlin Medical Technologies.
Det er en hovedsaklig statsstøttet leverandør,
og, dessverre for oss,
produserer de radiosenderne våre.
- Å, flott. - Ja.
Hvordan vet du engang at jeg eksisterer?
Ditt selskap kan bare få grunnleggende informasjon
om tidligere hemmeligstemplete militære eksperimenter.
Nei, mer nøyaktig har selskapet mitt fått begrenset tilgang
til utenomjordiske fremskritt oppdaget gjennom Stargate-programmet,
og er bedt om å integrere dem i jordbaserte medisinske teknologier.
- Du er ikke klarert til å vite det. - Nei, det er jeg ikke.
Men etter år med å være forbløffet
av militærets endeløse og utrolige fremskritt,
begynte jeg å grave litt.
Sånn fant jeg ut om SGC,
Atlantis,
deg,
og derfor har vi overvåket din families e-post
over lengre tid nå.
Hva vil dere meg?
Jeg har møtt veggen og trenger litt hjelp.
Datteren min Sharon.
Hva feiler det henne?
Hun lider av akutt lymfatisk leukemi.
Jeg er svært lei for det, men...
Hun har vært spesielt umottakelig for begynnende cellegiftkur.
Prednison, vincristin, kraniestråling.
Jeg vet ikke hva alt betyr. Hvordan skal jeg hjelpe?
De beste legene i verden har sagt
at hun skal begynne å ta farvel,
begynne å planlegge begravelsen.
Det sier jeg jo. Ingen av oss er leger.
Ja, jeg har doktorgrad. To, faktisk...
Det siste programmet selskapet mitt jobbet på for SGC
innebar å bruke fremskritt i nanoteknologi
for å kurere skader og sykdommer.
- Vi var nær en prototype. - Vent litt. Vent.
Sharon fikk første sprøyte med nanitt for en uke siden.
Du har så vidt fått produksjonen perfekt.
Jeg jobber med kodingen. Det er måneder unna! De er ikke klare!
Teamet trodde de hadde løst det meste av kodingen.
- "Løst"? Det er ikke så lett. - Jeg vet det nå.
- De slo feil. - Selvsagt.
Og det er ikke bare at de ikke virker. De er...
De forårsaker faktisk flere problemer enn kreften.
Kroppen hennes avviser dem.
Da jeg oppfanget korrespondansen deres,
trengte jeg desperat noen som kjente til kodingen
til å fikse programmeringen.
Så Jeannie var bare agn.
Nei. Ut fra hva jeg kunne se,
hadde hun mer grep på kodingen enn deg.
Det er urettferdig å dømme meg etter noen e-poster.
- De reflekterer ikke hele... - Meredith, det betyr ikke noe.
Hvis vi ikke gjør noe raskt,
vil Sharon dø.
Gjør så nanittene fungerer korrekt, så lar jeg dere gå.
Virkelig?
- Absolutt. - Og hvis ikke?
Det stemmer.
De må ha nøytralisert senderen.
- Hva med sporet du fulgte? - Førte ingensteds.
Det er et lite, leid rom med en ruter
som sendte data gjennom et nettsted i Singapore.
Hvem vet hvor den ble videresendt derfra.
Vi har våre beste IT-folk på saken.
Vi skal begynne å følge papirsporet,
det gir oss forhåpentligvis en ledetråd.
Vi har finkjemmet sikkerheten, trafikken og minibankkameraene.
Ambush snakker med vitner.
Halve politiet i Vancouver jobber med saken.
Vi skal finne dem.
- De kommuniserer ikke. - Hva?
Nanittene. Det er problemet.
De går etter visse celler og overser andre,
de har forårsaket minst tre delvis blokkerte arterier...
Noe i kodingen hindrer dem
i å forstå hverandre.
Flott, flott.
- Skjønner du? - Du mistet meg ved "nanittene".
Hei, idiot, vi må løse kodingsproblemet.
Nei, vi må komme oss til helsike ut herfra.
Ja, ved å løse kodingsproblemet.
- Så ung og naiv. - Har du en bedre idé?
Ja. Se. De ga disse PC-ene nettverksadgang
så vi kunne overvåke Sharon i sanntid.
Som betyr at jeg også kan hacke meg inn på sikkerhetsprosessoren.
- Hva med Sharon? - Hva med oss?
Vi kan gjøre dette, Mer. Vi kan hjelpe jenta.
Og så? Skal han bare la oss gå?
Tror du han vil gi opp livet sitt, miste selskapet, sendes i fengsel?
- Tror du det er ok? - Han er desperat.
Alle foreldre ville forstått.
Tror du? Greit, la oss raskt
late som vi bor i det magiske landet
med enhjørninger og trollmenn
og snille folk som man kan stole på.
La oss anta at han lar oss gå hvis vi redder henne.
Men hva om vi mislykkes? Hva om hun dør?
Hvor glad tror du han blir da?
Tror du han bare lar oss spasere ut med en " søren,
"bedre lykke neste gang" -innstilling?
Nettopp.
Vi må vekk. Jeg har jobbet med en kode
for å åpne alle tastaturdørene.
Er du klar?
Hva skjer etter at du åpner dørene?
Jeg har memorert bygningens layout fra PC-en her.
Ok.
DØRKODER UTLØST
Kom igjen.
Kom.
Du sa det var en trappeinngang her.
Det skulle være det.
Ok. Vent, vent, vent.
- Vi må gå tilbake. - Tilbake? Hvorfor?
For jeg har blandet alt. Vi må begynne igjen.
Kanskje jeg trodde nord var sør.
- Vanskelig å si. - Tenk at jeg setter livet
på din retningssans.
- Retningssansen min er utmerket. - Jaså?
Husker du da vi dro til West Edmonton Mall
- og politiet måtte finne deg? - Det var enormt.
Det er kart hver sjuende meter.
Misledende, ja. Kom igjen, vi må tilbake.
Herre min.
Filler'n.
Løp! Løp!
Hvorfor gjorde dere det?
Hvorfor...
Datteren min er døende.
Du kidnappet oss. Hva forventet du?
Dere burde ikke fått nettverksadgang.
- Nybegynnerfeil. - Meredith.
Dere vil ikke hjelpe meg.
- Vil dere vel? - Du dreper oss uansett.
- Hva er motivet ditt? - Jeg lovte det.
Det betyr ingenting for meg.
Vær så snill.
Kona mi døde for tre år siden.
Jeg kan ikke gå gjennom det igjen.
Sharon er alt jeg har. Dere kan redde henne.
Dette er et eksperimentelt medisinsk program.
Det virker kanskje aldri. Alt kan være forgjeves.
I verste fall trodde jeg at jeg hadde noen uker igjen med Sharon.
Hvis ting forblir som de er, får jeg med hell noen dager.
Du skulle aldri ha gitt henne sprøyten.
Nei. Nei.
Det vil fungere.
Det må fungere.
- Hva er det? - En dose nanitter.
- Meredith. - Vent, vent, vent. Vær så snill.
- Nei. - Jeg beklager.
Trenger du et motiv?
lkke!
Fiks dette.
Ellers dør de begge.
Går det bra med deg?
Ja da.
Du hadde rett. De kommuniserer ikke.
De gjør ikke så mange ting som de burde gjøre.
- Jeg vet det. - Du skjønner,
selv om DMT lager egne nanitter,
er kodingen, programmeringen,
det meste tatt rett fra replikatorene.
- Akkurat. - Ja, så greia er at
selv om jeg hater å innrømme det,
har vi bare så vidt begynt å forstå koding.
Skrømtet vi har jobbet med
har hjulpet oss veldig, men...
Vent, har dere jobbet med et skrømt?
Ja, det er en lang historie.
Jeg prøver å si at programmet vi presser på det
er designet for å legge bånd på dem,
nærmere bestemt sørge for at de ikke kommer ut av kontroll.
- Så mye at... - De er fullstendig ineffektive.
Det er som vi har bakbundet dem.
- Så vi må frigjøre dem. - Nettopp.
Disse nanittene kan ikke replisere seg.
Teknisk sett ved å frigjøre dem
kan alle problemene forsvinne.
Ok, det burde ikke være så vanskelig.
Endre to, kanskje 3000 kodelinjer.
- Ja, et håndgrep. - Ja.
Jeg er lei for alt dette.
Jeg vil virkelig ikke snakke om det nå.
Vi må skrive programmet og laste det opp.
Jeg skal kjefte på deg senere.
Ok.
Vi går i sirkler her.
Jeg skjønner ikke engang hva vi gjør.
Vi prøver å matche aksjeselskapene.
Selskapet som leide rommet for Internett-ruteren
ble eid av et annet selskap eid av et annet,
- og eid av et annet. - Prøver å koble selskapet
som overvåket Jeannies PC til et selskap som vil bortføre henne.
Trolig et selskap eid av Stiftelsen. Vi må finne forbindelsen.
De visste nok til å slå av radiosenderen.
Nettopp. Det at de visste det, sier oss
at de er ganske nær operasjonene
i Stargate-programmet.
Stiftelsen igjen.
Vi burde utvide nettet. Kanskje det ikke var noen av dem.
- Andre kjente fiendtlige grupper? - Eller en alliert.
Kineserne? Russerne?
McKay sa han jobbet på et program for å ødelegge replikatorene.
Jobbet han i tandem med noen her på jorda?
Nei, ikke så vidt jeg vet.
Vent. Det var et medisinsk selskap
som jobbet på andre nanitt-programmer,
men de hadde ikke noen direkte kontakt.
Og hvilket selskap var det?
Jeg vet ikke. Gi meg et øyeblikk. Jeg skal finne det ut.
- Hvor skal du? - Få meg litt mat.
I tilfelle du har glemt det, er McKay og søsteren fremdeles savnet.
Hva? Vil du ha hjelp med å dissekere selskapsstrukturer?
Når du finner noen å peke våpenet mot, så si fra.
Greit nok.
Hvor mange timer har gått? Et par?
- Noe sånt. - Så hva? Ingen oppdateringer?
Jeg vet vi er gisler og greier, men kom igjen!
Det tok ti sekunder å laste opp programmet.
Hvorfor tar det så lang tid?
Det vil ta tid å finne ut
om kodingen vår får nanittene til å bekjempe kreften.
Da vi aktiverte dem i Weir, ble hun frisk nesten med en gang.
Den gangen erstattet replikatorcellene de skadete cellene.
Våre må helbrede dem.
Men nå burde det vært en stor forandring i tilstanden hennes.
Hvorfor forteller de oss ikke noe?
Sett deg ned. Du driver meg til vanvidd.
Skal du gifte deg med den Katie-jenta?
- Hva? - Du hørte hva jeg sa.
- Hvor kom det fra? - Jeg prøver å ikke tenke på
at jeg har små roboter inni meg
siden du trengte hjelp med leksene.
Vil du heller snakke om det?
- Ikke egentlig. - Skal du gifte deg med henne?
- Jeg vet ikke. - Du har datet henne i over et år.
Jeg er klar over det, takk.
Tror du at du vil finne noen bedre?
- Nei, det er ikke det. - For det vil du ikke.
- Vent. - Det at du har funnet ei grei jente
som gidder å holde ut alle dine små feil er et mirakel.
- Hør her... - Og du er fysisk sett...
Hvordan skal jeg si det? Du er ingen John Sheppard.
Ok.
Tilbake til at dette er min feil,
for jeg likte det bedre.
Bli med meg.
Kom inn, kom inn.
Sharon, la meg introdusere deg for Rodney McKay. Jeannie Miller.
Det er de som reddet deg.
Veldig hyggelig å møte dere.
Tusen takk.
- Hvordan har du det? - Bedre enn på mange år.
Og kreften?
Vi finner ikke spor etter den.
Og jeg er nervøs.
For det er en admiral jeg snakker til.
Jeg sier: " Hvis du bruker et l-37-skjema istedenfor et N-1,
"kan du spare deg selv fra å bruke... Hundre G-72-er."
Og da oppstår det en pause.
Ingen sier noe på det som føltes som flere minutter,
og til slutt så admiralen bort på Landry
og sa: " Hank,
"ikke bare har gutten rett,
"men jeg tror vi har funnet en ny bingomann for søndagskveldene."
Bingo! Herregud!
"l-37! N-1! G-72! Bingo!"
Den som sa at admiralen ikke har humor...
Å!
Så var det den gangen general O'Neill og jeg var...
Si at du har noe.
Devlin Medical Technologies.
- Hva betyr det? - Vi har noen å peke på.
Bra.
Hva skal du gjøre med oss?
Hei. Vi feirer her.
Hun har fremdeles nanitter i seg, og vi er gisler,
så unnskyld meg hvis jeg hopper over champagnen.
Jeg er en mann som holder det jeg lover.
- Jeg skal la dere gå. - Bare sånn uten videre?
- Ja. - Men du blir arrestert.
Det hjelper ikke.
Jeg vet det.
Jeg har visst at jeg skulle i fengsel fra øyeblikket jeg besluttet å kidnappe dere.
Jeg bryr meg ikke.
Datteren min får leve.
Det er alt som betyr noe.
- Jeg forventer ikke at du forstår det. - Du har rett. Jeg gjør ikke det.
Vi har gjort noe bra her i dag.
Og ikke bare for datteren min.
Vi har kanskje kurert kreft generelt.
Så vær så snill og skål med oss.
For fremtiden.
Vi har et problem.
Klart!
Ingenting. Prøv igjen.
Lader.
Klart!
Slå den av.
Jeg er så lei for det.
Hun var frisk.
- Jeg forstår det ikke. - Hjertet stoppet.
Vi fikk ikke startet det igjen.
Jeg er ikke sikker på hva som skjedde.
- Vi må ut herfra. - Jeg vet det.
Ok. Jeg må få deg tilbake til SGC.
Nanittene dine er på samme program...
- Jeg vet det. - Ok.
Jeg skal se om jeg kan distrahere vakten. Du må... Jeannie?
Jeannie, hva gjør du?
Jeg er så lei for det.
Broren min og jeg må dra.
Vi må til en større lab med flere forskere.
Vær så snill.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg kan umulig skjønne hva du går gjennom nå.
Jeg vet du er sint. Det ville jeg også vært.
Men hvis jeg ikke får behandling...
Jeg har en familie, en mann og en datter.
Vær så snill.
Jeg trenger hjelp, og jeg får ikke det her.
Jeg beklager.
Sharon?
- Dere sa hun var død. - Hun var det.
- Nanittene er ennå aktive. - Nei, når de har tatt kreften
skal de liksom slå seg selv av.
Det er aldri testet live før,
og det virket bare sporadisk i simuleringer.
Jeg sa at programmeringen ikke er klar til å brukes.
Sier du at nanittene brakte henne tilbake igjen?
Det er den eneste logiske forklaringen.
Så hvorfor døde hun da? Skulle de ikke holdt henne i live?
- Det er et godt poeng. - Hei, vent.
Legen sa at hjertet hennes stoppet.
- Sånn helt uten grunn? - Stemmer.
Har Sharon hjerteproblemer i tillegg til kreften?
Ja, hun har problemer med mitral tilbakestrømming.
Bilyd på hjertet.
- Tror du... - Vi har økt parametrene.
De skulle ikke bare kurere kreft.
Etter leukemien, gikk de videre til bilyden,
og enkleste måte å fikse det på...
Er å slå det av mens de fikser det.
Det er ikke logisk. Å slå av hjertet
og forhindre oksygen til hjernen ville forårsake hjerneskader.
Skader de teknisk sett kan fikse.
De kan reparere vevet, ja,
men pasienten mister alle minnene, språket, alle selvfølelser.
De bryr seg ikke om det.
De var designet for å fikse kroppen for fysiske sykdommer.
Å bevare selvfølelse er ikke en av oppgavene.
Så hun forblir i denne vegetative tilstanden?
Teknisk sett er hjernen hennes helt frisk.
Hun er bare tilbakestilt til null, så å si.
Meredith, hva med meg? Jeg har ikke kreft.
- De vil se seg rundt og gå rett til... - Epilepsien din.
Jeg vil ikke slås av for reparasjon.
Ok, ok, det første vi må gjøre er å...
- Går det bra med dere? - Hvordan...
Få Jeannie til SGC med en gang!
Er Daedalus fremdeles i bane?
- Vær så god. Det var en farlig operasjon. - Ja, takk,
men vi er ikke utenfor fare.
Vi må til SGC nå!
Daedalus, dette er Sheppard. Vi trenger skyss.
Ok, jeg har lagt Jeannie i fremkalt koma
og brukket beina hennes.
- Hva? - Vi må sinke nanittene.
Dette kan gi oss minst ti timer.
Brakk du beina hennes?
Kunne du ikke gitt henne en sykdom?
Hun trengte et umiddelbart og alvorlig traume.
Og hvis vi slår dem av før hun er helt frisk,
har hun bare noen brukne bein.
Istedenfor en sykdom som hun må bekjempe.
Nettopp. Jeg er sikker på at vi ikke kan fortsette det.
Før eller siden vil nanittene forlate de brukne beina
og gå til hjernen, så vi må jobbe fort.
Kan vi ikke pepre henne med elektromagnetiske impulser?
Nei, nanittene er immune
mot EM-forandringer.
- Flott. - Så vi har litt over ti timer
til å finne et program som slår av nanittene.
Stemmer.
Hva er planen?
Det er pinlig å si,
men jeg trenger hjelp.
- Det er en dårlig idé. - Ja, men det er alt jeg har.
Hvorfor har dere ført meg hit?
J-7 TRINN 18
Du forstår replikatorkoding bedre enn noen andre.
Hvis vi skal gjøre dette raskt, trenger vi din hjelp.
Og hvorfor skulle du bry deg? Vi skal jo drepe deg uansett?
Er det det du tenker?
Ok. Motiver.
For det første har vi ingen interesse av å drepe deg.
Det har du nok skjønt allerede,
men du kan ikke gå heller.
Du vet for mye om Atlantis,
med mindre du kan bevise at du kan stoles på,
og dette ville hjelpe å bevise det.
Akkurat.
Ja, jeg ville nok heller ikke trodd på det.
Har du noen slektninger?
Har skrømter søsken? Jeg vet ikke hvordan det fungerer.
Men hos oss, hos mitt folk,
betyr de båndene mye.
Søsteren min er i trøbbel, og det er min feil.
Du kan hjelpe oss. Du kan redde henne.
Det betyr ingenting for deg, hva?
Det ville nok ikke betydd noe for meg heller, hvis jeg var deg.
Ok.
Vi vet begge
at om vi klarer å slå av disse jordlagde nanittene,
vil det være et stort skritt mot å ødelegge replikatorene.
Jeg vet du mistet kuben din.
Jeg vet ikke hvor ille det må ha vært,
men å vite at de ennå er der ute, at du kan gjøre noe med det,
det må drive deg til vanvidd.
Så ikke gjør dette for meg. Ikke gjør dette for søsteren min.
Gjør dette for deg selv.
Gjør dette fordi du vet du kan gjøre det,
og fordi du vet det hjelper med å ødelegge replikatorene en gang for alle.
Hva sier du?
Takk.
Det er noen problemer å kode ut, men jeg tror vi nærmer oss.
- Vi? - Jeg har bidratt.
Hvis jeg får anbefale noen mål...
Har du det bra?
Nei.
Hva driver han med?
Hva om han bare later som for å slippe unna?
Nei, jeg tror ham. Han kan ikke gjøre ferdig koden uten næring.
Jeg forstår hva han gjør,
men han er mye flinkere til å gjøre det enn meg.
Kanskje hvis jeg hadde noen uker,
men kun han kan gjøre det på en dag.
Jeg vet ikke hva jeg skal si, men NID gir oss ikke
et menneske så han kan spise.
Jeg vet det.
Det må bli meg.
Hva?
Jeg vil at han spiser av meg.
Du vil hva for noe?
La ham spise av meg, få tilbake styrken sin,
så kan han gjøre ferdig koden og redde Jeannie.
Og så tvinge ham til å gi deg tilbake livet ditt?
- Han gjør ikke det. - Sharon døde.
For en halv time siden.
Jeg skjønner det ikke. Hva skjedde? Nanittene skulle...
Det var ikke programmeringen.
Det var en produksjonsfeil.
Med andre ord gikk nanittene tom for kraft
mens de reparerte arteriene hennes.
Hun blødde ut innvendig. Det var ikke noe vi kunne gjøre.
Jeg kan ikke miste søsteren min, John.
Hvordan skal jeg forklare det for mannen og ungen hennes?
Skrømtet vil drepe deg.
- Det er mitt valg. - Nei, det er det ikke.
Du er en uvurderlig del av teamet, og du rapporterer direkte til meg.
Jaså? Vil du snakke om kommandorekken?
- Du gjør ikke dette. - Hun er her på grunn av meg.
Jeg kan ikke fikse problemet, men jeg kan hjelpe ham som kan.
Dette var ikke en lett avgjørelse å ta.
Jeg kan ikke.
Vær så snill.
Beklager.
Vi går over dataene. Vi skjønner ikke hva som skjedde.
Beklager.
- Og Jeannie? - Hun vil ikke klare seg.
Vi hentet inn
en spesialist fra Pegasus-galaksen,
fra en fiendtlig rase kalt skrømtene.
McKay har overtalt ham til å skape et program
for å slå av nanittene i Jeannies kropp.
Og?
Han var så nær,
men han har ikke spist på flere uker, så han kollapset.
Han er for svak til å gjøre ferdig kodeendringene.
Jeg forstår ikke.
Hvis det kan redde livet hennes, hvorfor får han ikke mat?
Han spiser
mennesker.
Livskraften deres.
Jeg skjønner.
Litt vanskelig å finne frivillige.
Så Jeannie vil...
Hun vil dø.
Akkurat som Sharon.
Jeg er så lei for det.
Det er du nok.
Dette er Kaleb, mannen hennes.
Og Madison, den lille datteren hennes.
- Jeg mente aldri at dette skulle skje. - Jeg vet det.
Men det gjorde det.
Nå klandrer McKay seg selv, og jeg vet bedre.
Du vet bedre.
Kom igjen.
- Kan jeg hjelpe deg? - Nei. Ingen problemer.
Kan jeg få se det?
- Nei. - Kortet, takk.
- Du er ikke dr. Lee. - Var det Lees kort?
Vi har trent sammen og må ha byttet bukser,
så kan du ikke bare åpne døren for meg?
lkke uten et kort.
Jeg er dr. Rodney McKay. Dette er min lab.
- Kan du åpne døren? - Jeg kan ikke.
Dette gjelder liv og død!
- Åpne døren! - Jeg...
- Sheppard? - Slipp ham inn.
- Hva? - Jeg viste Wallace laben.
Skrømtet fikk overtaket.
Det skal det stå i rapporten.
Du...
- Kom igjen. Du har en jobb å gjøre. - Nei, det har han ikke.
Jeg har gjort ferdig omprogrammeringen.
Det var raskt.
Last den opp.
- Jeannie? - Mer.
Det er greit.
Medisinske komaer er merkelige.
Ja, du er ikke den første som sier det.
- Har du... - Ja.
- Så jeg er... - Du er helt fin.
Bortsett fra et par kraftløse nanitter i deg.
Takk, Mer.
Du kan...
Jeg er svært lei for alt dette.
Jeg skal holde dette mot deg i... For alltid.
Å. Det er vel rettferdig.
Du skal spise mye vegetarisk mat
- og ikke klage på det. - Klart. Klart.
Og du skal lese tre fortellinger for Madison istedenfor to.
Greit.
- Du skal kjøpe meg en bil. - Ikke la ting komme ut av kontroll nå.
Du fikk meg nesten drept. Det er minst en bil. En fin en.
- En hybrid. - Ja, vi får snakke om det på vei hjem.
Hjem. Det høres herlig ut.
Jeg er glad i deg.
Ja.
Jeg er glad i deg også.
- Hei. - Hei.
Se hvem som er hjemme igjen. Hvordan var familien?
Flott.
Jeg kjøpte en Prius til dem.
- Skyldfølelse. - Ja.
Jeg kan ikke tro du gjorde det.
Jeg vil ikke snakke om det.
Du overtalte Wallace til å ofre seg selv.
Nei.
- Så hvordan... - Jeg...
Jeg la frem en situasjon.
Han meldte seg frivillig.
Men du overtalte ham til å begå selvmord.
Han ville rette opp ting.
Jeg bare...
La frem situasjonen.
Ja.
Takk.
Vil du ha noe å spise?
Klart.
Du og jeg er omtrent like når det gjelder utseende, ikke sant?
- Hvem har løyet for deg? - Jeg mener det.
Jeg også. Hvem har løyet for deg?